Fixed by: bullit
Kom sten i vasen, så den ikke vælter.
- Den forbandede vind! - Puds bogstaverne godt.
- Sikke mange enker. - Kvinderne lever længst her.
- Bare ikke mor. - Mor var heldig.
- Sig ikke det, Raimunda. - Hun døde i sin elskede mands favn.
At dø i en ildebrand må være den værste død, der findes.
- De sov. De opdagede intet. - Alligevel. Sikke noget at sige.
Hej, Agustina.
- Er der mere, mor? - Jeg henter det.
- Nej, hvor dejligt! - Hold da op.
Er det Paula? Hun er jo blevet en hel ung pige.
- Giv hende et kys. - Hun har din fars øjne.
- Hvordan har du det? - Ikke så godt.
Min grav skal have en omgang. Den er svær at holde ren i den vind.
- Den er flot. - Jeg kan lide at passe den.
Jeg sidder her tit alene, mens tiden går.
- Vi skal hen til moster Paula. - Kom hen til mig bagefter.
- Hvordan har Paco det? - Han arbejder hjemme i Madrid.
Mor, passer Agustina virkelig sin egen grav?
Det er skik her. Man køber gravstedet og passer det som et sommerhus.
- Hvor vildt! - Det er skik og brug.
- Skal jeg køre? - Ja.
- Moster Paula! - Hvem er det?
- Raimunda. - Ikke for længe.
- Slap af. - Jeg vil hjem inden aften.
- Vær sød ved moster. Ikke grine. - Huset lugter stadig af mor.
Hvordan har du det, moster?
Hvor er du tynd! Har du født?
- Det er 14 år siden. - Tiden flyver. Hvem er det?
- Sole og min Paula. - Hun hedder det samme som mig.
Og Sole.
Skal vi gå ind i spisestuen?
- Sikket surt fjæs, hun har, den Sole. - Moster altså!
Gløderne blæser over i buskadset.
Sådan opstår den mest tragiske brand i 13 år.
- Må jeg slukke? - Jeg kan ikke se.
Brande er grusomme. Sådan døde dine morforældre.
- Hvorfor gik jeg herind? - Det ved jeg ikke. For at snakke?
- Efter noget at spise? - Ja. Kig på skænken.
Jeg er så usikker på benene.
Se kagerne. Præcis som mors. Værsgo.
Hvordan gik det på kirkegården? Jeres mor er overlykkelig.
- Skrubbede I gravstenen godt? - Ja da.
Hvis hun kunne, rensede hun den selv. Men det kan hun jo ikke.
Nej, det kan hun jo ikke.
- Er du ikke ensom i det store hus? - Nej.
Du ville få det bedre på et plejehjem.
Jeg har det fint.
- Jeg skal på toilettet. - Værsgo.
Du kan ikke bo alene. Jeg er ikke tryg ved det. Hvordan får du mad?
Agustina henter brød, og jeres mor laver mad.
Butikken bringer varer ud. Det går fint.
Hvor er det fint, moster!
Se. Med dit navn og alting.
- Skal vi gå? - Ja.
- Vi går nu, moster. - Jeg er så usikker på benene.
- Bliv nu siddende. - Ikke tale om.
Næste gang tager jeg dig med hjem.
Ja, næste gang. Det vigtigste er, du kommer igen.
Du virker mig noget skrøbelig, moster.
- Pas på dig selv. - Ja.
- Vær nu forsigtige. - Ja. Jeg elsker dig.
- Skal vi kigge forbi Agustina? - Ja.
Kom ind!
- Hvordan havde jeres moster det? - Dårligt.
- Hun er så usikker på benene. - Hun klarer sig uden at gå ud.
Hun spiser et brød hver dag. Hun har pengene klar til mig. Kom, vi går ud.
Den er helt gal.
Hun aner ikke, hvilket år det er. Hun taler om mor, som om hun levede.
For hende er hun ikke død. Hun kan ikke acceptere det. Sæt jer lidt.
Jeg vil gerne betale dig for at se til hende.
Jeg vil intet have. Jeg gør det gerne.
Jeg tog hende gerne med hjem, men så måtte jeg smide min mand ud.
Hver morgen banker jeg på hendes rude. Jeg går ikke, før hun svarer.
- Jeg holder øje med hende. - Jeg er dig meget taknemmelig.
Jeg håber, nogen gør det samme for min mor -
- hvor hun end er.
Se, hvor moderne hun var.
Landsbyens eneste hippie.
Kom og se hendes plasticsmykker.
- De er for vilde. - Det er rigtig kvalitetsplastic.
- Jeg mindes hende med hver joint. - Sikket eksempel for Paula.
- Ved I stadig ingenting? - Nej. Hun er som sunket i jorden.
- Hvad med din søster, Brígida? - Dronningen af dårligt tv.
- Mor, der er ikke mere taletid. - Så kan vi holde en pause.
- Du kan bruge min. - Hun ruinerer dig.
Brígida har lavet så meget tv, at hun kan få en lejlighed i Madrid.
- Hun skal lave en plade. - Hun sang meget.
Ligesom hende. Husker du, da du var 13, og I to var til audition?
Det har du aldrig fortalt.
Det var din mormors idé.
Bliver din mor væk på grund af din søsters karriere?
Nej, hun ville elske at komme i tv. Hun ville være helt vild.
- Vil I have? - Nej, nej.
Jeg dyrker det selv.
Nej, nej. Vi skal køre nu.
- Ja. Har I meldt hendes forsvinden? - Brígida mener ikke, det behøves.
- Hun har sagt det så tit i tv. - Men man skal melde det til politiet.
Hvad ved jeg?
- Hun er gået hjemmefra før. - Ja, men ikke så længe.
- Det er tre et halvt år. - Du må ikke give op.
Pas på dig selv. Du ser skidt ud. Hvor er din nerie smuk!
Den har ingen bladlus i år. Men jeg har mistet appetitten.
- Måske er det dine joints. - Uden dem spiste jeg slet ingenting.
Din fars øjne.
En joint giver mig lidt appetit og virker afslappende.
God tur.
- Gæt, hvad jeg så ovenpå. - Hvad?
- En kondicykel. - Hvor vildt!
- Moster kan jo ikke engang gå. - Hun er helt fra snøvsen, Raimunda.
- Tal ikke så grimt om hende, Sole. - Hun kunne ikke engang kende os.
Det er vinden. Den forbandede østenvind driver folk til vanvid.
- De kager er bare så lækre. - Hvordan bager hun uden at se?
- Hej, Regina. Skal du arbejde? - Der er ikke andet for.
- Giver du hende et lift? - Hvortil?
Casa de Campo, men hvis du sætter mig af i centrum, er det fint. Tak.
Vi ses.
- Hej, far. - Hej.
- Har I haft det sjovt? - På kirkegården? Er du morsom?
- Har du holdt fest? - Hvad mener du?
Paula, saml for fanden de ben.
- Stikker du mig en øl til? - Er du sjov?
Kom nu.
Har du ikke fået nok, Paco? Du skal på arbejde i morgen.
- Jeg har fri i morgen og i overmorgen. - Hvorfor?
- Jeg er blevet fyret. - Vent lige lidt.
Fandens! Jeg finder et søndagsjob. Det er min eneste fridag.
Jeg finder et job, men lad mig nu se kampen.
Glem fodbolden. Det er slut med Canal Plus.
Vi er fattige og må leve som fattige.
Paula, læg så på!
Her er jeres mad.
- Er du sur? - Nej.
Jeg er bekymret for min moster. Hun er blevet riktigt dårlig.
Hun kunne ikke engang kende pigen og Sole.
- Jeg ved ikke, hvordan hun klarer sig. - Men det gør hun.
Paco, lad nu være.
- Hvad er der? - Jeg er dødtræt og skal tidligt op.
Jeg gør arbejdet.
Paco, hvor er du dog irriterende!
- Du skal ikke sige, jeg er irriterende. - Undskyld.
- Hvad laver du her? - Venter på dig.
Hvorfor?
Jeg ringede for at sige, du skulle købe brød.
I har vel ikke købt noget.
Du er drivvåd. Hvor længe har du været ude?
Et stykke tid.
Var du sammen med dine veninder?
- Nej, jeg var ingen steder. - Hvorfor tog du så ikke telefonen?
Hvad er der galt?
Er der noget galt?
Hvad er der sket?
Hvor er din far?
Han er ...
- Hvor? - Han er i køkkenet.
Hvad er der sket?
Jeg stod i køkkenet med ryggen til.
Pludselig sprang far på mig.
Han var fuld. Jeg råbte: "Hvad laver du?" Han sagde, han ikke var min far.
Jeg skubbede ham væk.
Men han rejste sig og tog om mig.
Jeg skubbede ham væk igen.
Han åbnede bukserne. Han blev ved at sige, at det ikke var forkert -
- og at han ikke var min far.
Jeg tog en kniv i skuffen og truede ham -
- men kun for at skræmme ham.
Han var ligeglad.
Han sagde, jeg ikke turde. Og så sprang han på mig.
Hvad vil du gøre, mor?
Det ved jeg ikke.
Skift tøj, så du ikke får lungebetændelse.
Paula, husk, det var mig, der dræbte ham.
Du så ingenting, for du var ude.
Det er meget vigtigt, du husker det.
- Luk ikke op. - Hvem er det?
Det ved jeg ikke. Gå ind på værelset.
Raimunda, det er Emilio.
Jeg kommer, Emilio!
- Hvad så? - Undskyld.
Jeg rejser i morgen. Du får nøglerne til restauranten, hvis nogen vil se den.
- Jeg er jo aldrig hjemme, Emilio. - Men Paco er her altid.
Paco ...
Han har endelig fået et job.
- Er du kommet til skade? - Nej, du ved, kvindeting.
Men nu, hvor Paco skal på arbejde, har jeg jo faktisk mere fritid.
- Giv mig bare nøglerne. - Værsgo.
Det er min brors nummer. Det andet er min mobil.
- Rejser du i morgen? - Tidlig.
Hvad er prisen? Jeg kan godt lide restauranten.
- Synd, du ikke kunne lide ejeren. - Emilio, altså.
Fem millioner, men det kan forhandles.
- Vi vil savne dig. - Og jeg vil savne jer piger.
Held og lykke.
- Rejser Emilio? - Ja.
- Gå ind på værelset. - Nej, jeg vil være hos dig.
Du skal hjælpe mig bagefter.
Du skal ikke tage den.
Det er en af dine veninder.
Sig, du ikke kan snakke. Man ringer ikke så sent.
- Jeg kan ikke snakke nu. - Hvad siger du? Det er moster Sole.
- Giv mig din mor. - Det er moster Sole.
Sig, jeg har travlt.
- Hun har travlt lige nu. - Det er vigtigt.
Tag den nu, mor.
Jeg skal stryge, og jeg har arbejdet hele eftermiddagen.
Agustina ringede. Moster Paula er død.
- Hvornår? - For lidt siden.
Moster Paula er død.
Jeg tænkte netop på at få hende herhjem.
- Hun døde helt alene. - Græd ikke.
Agustina sagde, vi skulle tage det roligt.
Hun og Den Skeløjede klæder liget.
Moster havde ordnet det hele. Hun havde valgt kiste og betalt alt.
Det er utroligt, hun var så klar til sidst.
Jeg kommer ikke til begravelsen. Det smerter mig.
- Men jeg har meget travlt. - Der bliver furore.
Jeg kan ikke.
- Du må tage af sted alene. - Alene? Jeg er bange for de døde.
Du behøver ikke se moster. Det siger jeg til Agustina.
- Hvad, hvis de spørger efter dig? - Sig, det er en galdeblæreoperation.
Jeg kommer, men i dag er det umuligt.
- Moster var så glad for dig. - Og jeg var glad for hende.
En dag forklarer jeg dig det, og så går du amok.
- Jeg går amok nu. - Tag noget beroligende. Det gør jeg.
Du tager af sted i morgen tidlig. Er det i orden?
Ja ...
Døren.
Vent.
Bliv her og hold vagt, skat.
Bare det er som dengang, jeg arbejdede her.
- Bliv stående! - Undskyld.
- Hvad vil du? - Er restauranten åben?
Nej, hvorfor? Giv mig en hånd.
Vi optager en film i kvarteret. Jeg leder efter et sted, vi kan spise.
Kender du nogen restauranter her?
- Hvor mange er I? - 25 og 5 ... 30.
Hjælp mig lige.
Jeg kan lave mad til jer. Vi ville lukke i dag.
Mad til 30 personer. Hvad tid?
Vi stopper halv fire, og vi er tæt ved.
- Klokken fire? - Ja.
- Hvor meget? - 10 euro per person.
Fint.
Undskyld, jeg råbte ad dig, men du forskrækkede mig.
- Vi ses klokken fire. - Fint. Tak.
10.
- To kilo. - Giv mig to til.
- Hvad koster kartoflerne? - Fire kilo for 1,60.
- Giv mig otte kilo. - Javel.
- Hej, Regina. - Hej. Sikke du slæber!
Jeg skal lave mad til 30. Kan du låne mig 100 euro?
Jeg er flad. Jeg har lige købt sådan en skinke.
Den køber jeg.
- Jeg gav 10,80 for den. - Jeg betaler i morgen. Kom nu.
Jeg kommer med den. Den må stå på smalkost i dag.
Godt for dig.
- Hej, lnés. Var du i din landsby? - Jeg kom hjem i går. Går det godt?
Har du blodpølse eller chorizo med hjem?
Mon ikke. Blodpølsen er fantastisk. Min svigermor bestiller den til mig.
Jeg skal bruge 1½ kilo. Jeg skal lave mad til 30.
- Hvem? - Det fortæller jeg senere.
- Må jeg få det? Jeg betaler i morgen. - Ja, bare rolig.
Tak. Du har vel ikke nogen søde sager med hjem?
Nogle kager, der smelter i munden.
Med din glukose og dit kolesterol bør du ikke købe kager.
- Det er min eneste last. Tre æsker. - Du burde ikke spise dem.
- Hvad skal jeg så med dem? - Sælg dem til mig.
- Lad mig i det mindste smage. - Ja, du kan spise et par stykker.
Kom hjem til mig med dem. Tak.
Vi ses, søde.
Lidt svinekød? Det er meget lækkert.
Også dig?
Lidt lækkert svinekød?
Agustina?
Er det dig, Agustina?
Soledad, mit barn.
Sole, jeg må tale med dig.
Sole!
Så, så.
Rolig, Sole.
Agustina ... hvor er hun?
Ovenpå i min mors værelse, det bedste i huset.
- Vi kan bedre våge over hende her. - Tusind tak, Agustina.
Vi går ind og tager os af de sørgende.
Goddag.
Jeg talte med din søster. Hvor synd med den operation!
- Ja, sikket sammentræf. - Hun sagde, du ikke skulle se liget.
Det er Vicentas datter.
Lad hende få lidt fred. Hun er meget træt.
Kom, Sole. Bare tag det roligt.
Det var sent om aftenen. Jeg havde spist og sad og så tv.
Pludselig bankede det på døren.
Jeg var ikke sikker, men et øjeblik efter hørte jeg lyden igen.
Jeg spurgte: "Hvem er det?"
Og en stemme svarede: "Agustina."
Jeg var ikke bange. Jeg gik ud, men der var ingen at se.
Jeg kiggede over på din mosters hus og så, døren stå åben.
Jeg syntes, det var mærkligt, så jeg gik ind.
Jeg kaldte på din moster, men hun svarede ikke.
Hvordan skulle hun kunne det?
Jeg gik ind i hendes værelse og fandt hende liggende i sengen -
- stille som en lille fugl.
- Du blev hentet af hendes ånd. - Paulas ånd eller den andens?
- En af dem. - Jeg så ikke, hvem det var.
Men som jeg hører jer nu -
- varskoede nogen eller noget mig om Paulas død -
- og åbnede døren.
Kom med ud i køkkenet.
- Du har garanteret ikke spist. - Nej.
Ikke siden i går, men pyt med det.
Det tænkte jeg nok.
- Det her vil give dig nye kræfter. - Det er rigeligt.
Hvad talte kvinderne om?
Det er bare snak. Sådan er landsbyer.
- De talte om min mor. - Nogen siger, de har set hende.
De siger, hun er vendt tilbage for at passe din moster Paula.
- Har du set hende? - Nej, har du?
- Nej, men den slags sker. - Det ved jeg godt.
Min bedstefar viste sig for min bedstemor.
I begyndelsen blev hun bange. Spis nu.
Så spurgte hun, hvad han ville -
- og hans ånd sagde, at der var et løfte, han ikke havde holdt.
Min bedstemor opfyldte løftet, og alle fulgte med på kirkegården -
- hvor de efterlod min bedstefar, og nu går han ikke igen mere.
Det er ikke noget, jeg har hørt. Jeg oplevede det selv.
Vil du ind i din mosters hus og se, om der er noget, du vil have?
- Nej, Raimunda kommer senere. - Sig, det gik godt, og at alle kom.
Det skal jeg nok.
Jeg vil virkelig savne hende.
Kom så.
Luk op, Sole!
Luk op! Det er din mor. Jeg gør dig ikke noget.
Min mor er død.
Du må være hendes genfærd.
Bare du lukker mig ud. Jeg er i bagagerummet.
Selvfølgelig, mor. Hvad du dog finder på!
Soledad, mit barn.
Du skal ikke være bange. Jeg er din mor.
Får jeg ikke et kram?
Giv mig lige en hånd. Tag den.
- Mosters kuffert! - Ja.
- Hvad har du med? - Tøj og nogle af mosters ting.
Jeg gemte dem for naboerne.
Alle undtagen Agustina rodede alt igennem. Men jeg havde været der.
I må give Agustina noget. Hun har været så god. Modsat din søster.
Sikket postyr, fordi hun ikke kom.
Du skulle høre, hvad Den Skeløjede sagde.
Det var godt, du kom. Jeg er helt mørbanket.
- Sover du her? - Ja. Hvor ellers?
Hvor ser jeg ud! Det er ikke så sært, du blev bange.
- Har du stadig en illegal frisørsalon? - Ja, den lever jeg af.
- Er det gæsteværelset? - Ja.
I morgen må du farve og klippe mig. Og jeg skal have solbriller.
Jeg vil ikke sidde hjemme hele dagen. Jeg må ud.
Her kender ingen mig. I Landsbyen kunne jeg ikke engang stå i døren.
Jeg må have luft.
Bliver du længe?
- Vil du af med mig? - Nej, jeg spørger bare.
Jeg bliver så længe, Gud vil, hvis det er i orden.
Får du nok, så sig til.
Men for en fraskilt kvinde er en mor perfekt selskab.
Medmindre du har fundet dig en filejs.
Nej, mor. Jeg er alene som altid.
Ikke mere.
Tag bare telefonen.
- Er du hjemme nu? - Ja.
Jeg ringede til Agustina. Hun sagde, alt var gået godt.
Alle var der.
Jeg har tænkt på jer hele dagen. Gid jeg havde været med.
- Hæng på. - 300, ikke?
- Hvad skylder jeg for drikkevarer? - De er på huset.
Vi ses i morgen samme tid. Holdet var meget tilfredse.
Selvom det koster mere, kunne portionerne så blive lidt større?
I morgen vil maden stå jer ud af ørene.
- Fint. Vi ses. - Vi ses.
- Undskyld. - Er du også i en restaurant?
- Jeg har overtaget Emilios. - Hold da op!
Han var træt af den, men der er også sket noget andet. Paco er rejst.
Derfor tog jeg ikke med. Vi skændtes, da du ringede.
Jeg vidste, der var noget galt. Slog han dig?
Nej, Paco var ikke voldelig.
Han er bare væk. For evigt.
- Han kommer tilbage. - Det tror jeg ikke.
- Hvor ved du det fra? - Det ved man.
- Pas på dig selv. - I lige måde.
Hej.
- Ingen af os har haft held med mænd. - Ikke Raimunda og jeg, men du ...
- Hvad med mig? - Far forgudede dig.
Raimunda siger, du var heldig at dø i favnen på den, du elskede højest.
Din søster er ikke ond, men hun kan være led.
Jeg var blind for din fars fejl. Han bedrog mig til sin død.
- Hvad siger du, mor? - Det er sandt.
Jeg ville ikke have, I skulle vide det. Men jeg vil ikke tale ondt om de døde.
- Vil han gå igen? - Det håber jeg ikke.
- Hvad med din mand? - Hvad med ham?
- Kunne han dukke op en dag? - Jeg har intet hørt fra ham i to år.
Det er godt. Så er det kun os to.
- Du gav 10 for svinekødet? - 10,80.
- Du får tre euro oveni. - Tak.
Du får for fire æsker kager i stedet for tre.
- Tak. - I skal ikke tro, jeg vil snyde jer.
Vil I hjælpe mig? Jeg kan ikke flytte det.
- Hvad skal det? - Ned i restauranten.
- Du ved, hvor man holder. - Tip det, men ikke helt over.
- Ellers får vi det ikke igennem. - Sådan?
Lige ud. Lidt længere til højre nu.
- Vi kan intet se. - Jeg guider jer.
Forsigtig. Nu kommer det. Nu kommer det igennem.
Er vi ved døren?
Elevatoren er her.
- Vent. Det skal lige ind. - Jeg tager fat her.
Tager du det? Det går fint.
Den er led. Pas på.
Tryk nedefra.
De skal se, vi ikke bruger frostvarer.
Her er alt økologisk og dagfrisk. Hen i hjørnet.
- Og den anden fryser? - Den duer ikke.
- Overtager du restauranten? - I hvert fald til deres film er færdig.
- Så får vi se. - Jeg er skrap til desserter.
- Jeg kan stå i baren om aftenen. - Hvis vi holder åbent om aftenen.
Men jeg regner med jer. Tak.
Mor?
- Jeg skal gøre noget for dig, ikke? - Du skal klippe mig.
Jeg mener, om der er noget, du ikke kunne gøre, da du levede -
- som forhindrer dig i at hvile i fred.
Der er altid noget, man ikke får gjort, eller man gør forkert.
Jeg er ingen undtagelse, men jeg ved ikke, om det kan gøres godt igen.
Hvis det kan, skal jeg selv gøre det.
Kunderne kommer snart. Hvad gør vi?
Betjener dem. Jeg hjælper dig.
Jeg kan jo ikke sige, du er min mor.
- Vi siger, jeg er udlænding. - Udlænding? Hvorfra?
- Den Dominikanske Republik? - Nej, her er mange. De kan høre det.
- Kineser? Madrid er fuld af kinesere. - Hvem ville tro på, du er kineser?
Noget, vi ikke har her i kvarteret. Russer.
- Virker jeg mere russisk end kinesisk? - Ja, russere ligner os, mor.
Hvad du end hører, så ti stille.
Og de må ikke se, du forstår os.
Nu skal du høre.
I værelset klipper, tørrer og farver jeg, og her vasker jeg hår.
Er klienten høj, fjerner du hynden. Er hun lille, lægger du den.
Håndklædet er der, så du ikke glider.
Den har jeg her, for det er upraktisk deroppe.
Hvis den er hernede, skal jeg bukke mig og får ondt i ryggen.
- Jeg får også så ondt i ryggen. - Shampooen er doseret. Sid ned.
Sidder du godt? Kan et håndklæde, så man ikke drukner i dem.
Med det samme håndklæde tørrer du hendes hår lidt, så det ikke drypper.
Hvor er du velorganiseret!
Hej.
- Hun er russer. - De stakler er helt til rotterne.
Jeg fik ondt af hende. Da hun tiggede på gaden, mindede hun om min mor.
Stol ikke på dem. Der er meget mafia.
- Du er for god af dig. - Skal du have striber? Sæt dig her.
- Vaske hår. Hun var frisør i Rusland. - Hvordan kommunikerer I?
Med tegn. Hun er vaks. Hun skal nok lære spansk hurtigt.
Ja, se bare alle de russiske topmodeller.
Uha ja!
- Russer? - Rusland.
Vand ... ikke varmt.
Ikke koldt.
Fint.
- Hej. - Hvad så?
- Vi holder fri i morgen. - Vi trænger også til en pause.
Vi slutter indspilningen i næste uge. Vi vil holde afslutningsfesten her.
Strålende. Vil I have middag eller en buffet?
En buffet ville være fint. Og vi vil gerne have terrassen for os selv.
Det er ikke noget problem.
Kig ikke sådan. Du gør mig nervøs.
- I lige måde. - Tag noget at drikke. Jeg arbejder.
Javel.
Hun har været sær, siden hun kom tilbage. Sig, du intet ved om Paco.
- Det passer. - Jo mindre du ved, jo bedre.
Du skal ikke gruble over det. Hej.
- Er her nogen? - Nej.
- Jeg går på toilettet. - Hvorfor?
- Jeg skal tisse. - Det virker vist ikke.
Jeg hælder vand i. Jeg skal sgu tisse.
Hej.
- Hvad er der? - Jeg er i en svær alder.
- Det er jeg også. Jeg klipper dig. - Jeg kender dig.
- Kun spidserne. - Under 1 cm.
Er din far ikke kommet tilbage?
Nej. Han sagde farvel for altid.
Hvor frækt! Jeg forstår det ikke.
Her stinker af prut.
- Hvad med din mor? - Hvad?
Hun har været så irriterende siden barnsben. Dengang havde vi ikke wc.
Vi gjorde det i haven. Man ventede på hende hele dagen.
Hun var altid i haven hos hønsene. Raimunda?
- Hvad laver den her? - Det er mors.
Det ved jeg.
Hvad med den lugt?
- Hvilken lugt? - På badeværelset og her.
Det er, som om mor lige har pruttet det hele til. Kan I ikke lugte det?
Nej, hvor hun fes!
Hun kunne ikke skjule det, for hun grinte selv.
Jeg kan næsten høre hende le.
Hvad er det, du siger?
Hvorfor tog du det tøj med hjem?
Det er klart, du har mareridt. De dødes tøj giver man væk.
Moster Paulas kuffert.
De gamle dukker!
Hendes smykkeskrin!
- Hvad skulle du med det? - Ikke noget.
Du ville beholde det. Helt ærligt, Sole.
Det må du ikke tro. Jeg tog ikke kufferten.
Hvad gør den så her?
- Da jeg kom hjem til moster Paula... - Hvad så?
Det havde jeg aldrig troet.
At du ville stjæle mosters ting, før hun var i jorden. Det er skamløst.
Raimunda, gå ikke!
- Vi må have et køleskab til. - Hvad med at bruge det på lageret?
Det virker ikke.
- Motoren kører. - Ingen må gå derind, heller ikke dig.
Jeg skulle hente en hammer.
- Har der været andre? - Det tror jeg ikke.
- Du sagde, du havde fjernet ham. - Jeg har ikke kunnet endnu, Paula.
Tror du, jeg er glad for at have ham derinde?
Paula, gør dig i stand. Folk kommer om en halv time.
Er du ikke nået længere?
- Jeg er ikke i festhumør. - Det er arbejde.
Vær ikke sådan et dovendyr. Kom, skat. Jeg hjælper dig.
Hvad nu?
Jeg kan ikke glemme det, når han ligger der.
Du driver os begge to til vanvid.
Du ved ikke, hvordan det er at dræbe sin far.
Paco var ikke din far.
Du må ikke lyve mere, selvom det er for min skyld.
Jeg lyver ikke. Paco anerkendte dig som sin datter.
Men han vidste, han ikke var din far.
- Så sagde han altså sandheden? - Ja. Men det gør det ikke bedre.
Paula, jeg lover at fortælle dig det hele engang.
Men nu hjælper det ikke at sidde her.
Hvem var min far?
- En fra landsbyen. - Kender jeg ham?
Han er død.
Jeg lover at fortælle dig alt. Jeg lover det.
Det husker jeg.
- To mojitos. - De er på vej.
Hvad siger du? Også to mojitos?
Den er med citron. Det er perfekt.
Vi skal bruge flere glas. Er Paula ikke smuk?
Her.
Tak.
Den er god! Jeg kan ikke tåle mere.
Din kavalergang og mine mojitos kan gøre os rige.
Vi skulle holde åbent om aftenen og live kvarteret lidt op.
Vi får se. Nu skal de her være tilfredse. Tag en mojito.
- De må ikke se dig. - Jeg vil se Raimunda og pigen.
- Jeg så kun deres fødder. - Og sikket postyr du skabte.
Er det restauranten?
Jeg vidste ikke, det gik så godt.
Det har hun fortjent. Den arme pige har ikke haft det let.
- Bliv i bilen og duk dig. - De kan ikke se mig her.
Hvad gør du her? Det glæder mig.
Jeg kom med moster Paulas ting.
Holdet fejrer, at deres film er færdig. Jeg har lavet mad til dem.
Vi sætter kufferten væk. Hvorfor kom du?
Jeg ville aldrig tage noget fra moster eller skjule det.
Det ved jeg. Undskyld. Jeg taber altid fatningen.
- Hej, moster. Vil du have noget? - Nej.
Jeg kan se det klare skær fra lysene i det fjerne -
- som betyder, jeg er hjemme.
- Kan du huske det? - Selvfølgelig.
- Jeg har ikke hørt dig synge længe. - Jeg har aldrig hørt det.
- Har du ikke? - Nej, mor. Aldrig.
- Vil du gerne? - Selvfølgelig.
Så ...
Utroligt.
- Hvor skal jeg sidde? - Der.
Ti stille og sæt jer. Hun vil synge.
Godaften.
Jeg vil gerne takke filmholdet for det arbejde, I har givet os.
Tusind tak.
Det er længe siden, jeg har sunget. Men nu gør jeg det, og så må vi se.
Jeg er bange for mødet -
- med den fortid, som kommer igen og forener sig med mit liv.
Din mormor lærte hende den sang til en audition for piger.
Jeg er bange for natten ...
...som, fuld af minder -
- lammer mine drømme.
Men den rejsede på flugt må standse en dag.
Og selvom glemslen, som knuser alt -
- har dræbt mine illusioner-
- har jeg stadig et ydmygt håb -
- som er alt, hvad mit hjerte rummer.
Vende tilbage...
...med rynker i panden og med tidens sne som sølv i mit hår.
Føle -
- at livet er flygtigt, at 20 år er intet.
At det brændende blik, som vandrer i skyggen, vil finde dig.
Leve -
- med en sjæl, der klynger sig til et sødt minde -
- som jeg græder for på ny.
Autos Amigo.
Goddag. Jeg så Deres annonce. Jeg ville gerne leje en varevogn.
- Hvilken og for hvor lang tid? - Den billigste. Det er kun for en dag.
Ja?
Señora Raimunda?
Ja.
Emilio sagde, De kunne vise mig restauranten. Jeg hedder Carlos.
De skulle have ringet noget før.
Der er en nabo, der har overtaget den.
Det sagde Emilio ikke.
Han ville vel være helgarderet.
Kan jeg tale med den nye lejer?
Hun har fri i dag desværre. Emilio vil forklare Dem det hele.
Tak.
Farvel.
- Ja? - Emilio? Det er Raimunda.
Har nogen kigget på restauranten?
Jeg tror, han vil bruge den som skalkeskjul.
For hvad?
Narkohandel eller et bordel.
Da jeg sagde, den ikke gik godt, blev han kun glad.
Hvorfor sagde du det?
Emilio, jeg ville ringe til dig. Jeg håber, du forstår det.
Jeg ved, man ikke gør sådan noget, men jeg har overtaget restauranten.
- Hvad mener du? - Jeg kan forklare det.
Det er at gå over stregen, Raimunda.
Du misbrugte min tillid.
Det er ingen undskyldning, men jeg var desperat.
- Nu Paco er rejst ... - Er Paco rejst?
Ja. Vi havde et kæmpe skænderi. Jeg tror ikke, han kommer tilbage.
- Han gik, samme dag du rejste. - Hvordan klarer du den?
Jeg prøver at holde hovedet oven vande.
Vi finder ud af det.
Sig, hvad jeg skylder dig, så sender jeg det. Men giv mig et par dage.
Ja? Hvem er det?
Agustina. Jeg er i Madrid, og jeg vil gerne se dig.
Jeg har meget travlt i dag.
- Hvad med i morgen? - Hele ugen er frygtelig.
- Sig det ikke. Jeg er på hospitalet. - Hvad fejler du?
Jeg har kræft. Lægerne sagde det i går. Jeg må tale med dig.
Jeg kommer i dag.
Jeg er på Centralhospitalet. Gud velsigne dig, Raimunda.
Gå du op. Giv den til din moster.
- Hej. - Hvad gør du her?
- Er det din mor? - Sole, kom hen til vinduet.
- Hvad nu? - Du må tage Paula.
- Jeg arbejder. - Agustina er indlagt. Hun har kræft.
- Arme kvinde. - Pigen har mosters kuffert med.
Jeg skal et par ærinder. og så kommer jeg.
- Hils Agustina. Sig , du var her. - Ja, plageånd.
Må jeg komme ind, moster?
Ja, min skat.
Hvordan går det?
De åbnede mig og lukkede mig igen.
- Jeg vidste, det var slemt. - Opgiv ikke håbet.
Sikke smukke blomster.
Det havde du ikke behøvet. Læg dem der.
Raimunda, jeg må bede dig om noget.
- Hvad som helst, Agustina. - Luk døren.
Tag en stol.
Jeg har ikke langt igen.
Men før jeg dør, vil jeg vide, hvad der blev af min mor.
Hvad kan jeg gøre?
Du kan fortælle mig, om hun er i live.
- Hvordan? - Spørg din mor.
- Min mor er død, Agustina. - Ja.
Men hun viste sig for din moster Paula og passede hende. Det ved hele byen.
Ser I hende, så spørg til min mor. Det er alt, hvad jeg beder om.
Det, du beder mig om, er galimatias. Har du selv set hende?
- Nej. - Du bor endda lige overfor.
Hun gemte sig vist. Men jeg hørte tit din moster tale med hende.
Hvis jeg hører noget, fortæller jeg dig det.
Men det er ret usandsynligt.
Det skylder du mig, Raimunda. Det er alt, hvad jeg beder om.
Jeg må løbe. Jeg har travlt.
Min søster vil tale med dig. Hun er på vej.
En anden dag. Jeg har travlt.
Hun vil have dig med i tv.
Hun arbejder på "Hvor du end er".
De tænkte på dig, fordi I var veninder som børn og gik til audition.
Det er nok til tre-fire programmer med interview, musik og sang -
- fra i går, i dag og for altid.
Sig, jeg ikke bryder mig om tv.
Det gør jeg heller ikke. Husk det nu.
Ja, ja.
Russeren elsker tv.
Hun er som hypnotiseret.
Der er noget ved dårligt tv. Når jeg først kigger, kan jeg ikke stoppe.
Jeg får det værre og værre, men kan ikke rejse mig. Det er som narkotika.
Jeg ser ikke på tv om aftenen, for så sover jeg elendigt.
Det er det skrigeri.
- Kan du lide dukkerne? - Ja, de ligner noget fra en gyser.
De er meget gamle. Din mor legede med dem, da hun ventede dig.
Hvorfor boede mor ikke hos dig?
Det var småt med penge. Din morfar tog til Venezuela.
Jeg beholdt Sole, og din mor flyttede hen til moster Paula.
- Hvad har hun sagt? - Hun vil ikke tale om den tid.
- Hvordan har I det sammen? - Bedre. Men hun kan være strid.
- Hun har temperament. - Hvordan havde du det med hende?
Som lille var hun min øjesten.
Men som teenager -
- trak hun sig bort fra mig af en grund, jeg ikke kendte -
- til jeg mistede hende helt.
Din mor elskede mig ikke.
Det gør ondt, når ens datter ikke elsker sin mor.
Så nu, hvor I to er alene -
- er det vigtigt, du elsker hende og viser hende det.
Hvorfor vendte du tilbage, mormor?
Jeg var så ensom.
Goddag.
Jeg skal bruge otte meter tørresnor og noget gaffertape.
- Hvor meget tape? - Fire-fem ruller.
Javel. Fem ruller.
En, to ...
Og en hakke og en skovl.
Javel.
- Hvad så, Raimunda? - Jeg er træt.
- Og Agustina? - Skruptosset.
Hej, mor!
Hvad er der med dig? Er du sød at hente mig et glas vand?
Gør det noget, hun sover her?
- Nej, men hvor skal hun sove? - I gæsteværelset.
Paco kommer og snakker i aften. Jeg vil helst være alene med ham.
Godt.
Du sover her i nat.
Jeg går. Det bliver en lang nat.
- Du må hjælpe mig i aften. - Kan det ikke vente til i morgen?
- Nej, men jeg betaler som en kunde. - Du får rabat, skat.
- Jeg vidste ikke, du kunne lide mis. - Det kan jeg heller ikke.
Hvis du ikke er ude efter tøsesex, hvad vil du så?
Først skal vi have fryseren ud i bilen og smide den på møddingen.
- Vi kan ikke bære den alene. - Vi beder naboerne om hjælp.
Tag behageligt tøj på. Noget, hvor du ikke ligner en, der vil eksplodere.
- Den rager ud. - Sæt den ned.
- Den glider, den glider. - Nej, den gør ikke.
- Sæt den på langs. - Op med den! En, to, tre!
En, to, tre!
- Den er der. - For fanden da.
- Kom du noget til? - Nej, hvad skal jeg med en milt?
- Hvor skal vi hen? - Til Júcar-floden.
- Hvor er det? - 180 km herfra.
Det vil tage hele natten bare at køre frem og tilbage.
- Jeg betaler per time. - Bare for at køre med?
For at køre med, grave et hul, grave fryseren ned og ikke stille spørgsmål.
Tak for tilliden, men mit liv er kompliceret nok i forvejen.
Jeg er her illegalt og trækker for at overleve. Du burde have spurgt.
- Hvor meget? - Du skulle have spurgt først.
- Godt ... så giv mig aftenerne. - Hvilke aftener?
Baren om aftenen i en måned.
Det, jeg tjener, er mit, og du køber flaskerne.
Det er i orden, partner. Men ikke et ord til nogen.
- Jeg er jo din medsammensvorne nu. - Jeg har ikke dræbt nogen.
- Du skal ikke sige mere. - Det havde jeg heller ikke tænkt mig.
Flyt dig. Hit med den.
Åh gud!
Jeg er helt færdig.
Hvil dig lidt. Jeg fylder jord i.
Hvad gør du her, Agustina?
- Kan vi snakke sammen? - Jeg har travlt.
Kom.
- Hvordan går det? - Som før. Har du fundet ud af noget?
- Om hvad? - Det, jeg bad dig om.
Jeg troede ikke, du mente det.
Må jeg sætte mig?
Raimunda, hav medfølelse med mig.
Det har jeg, men bed mig ikke om tosserier.
Jeg vil bare vide, om hun er levende eller død.
Agustina, jeg forstår godt, vinden og kræften har gjort dig tosset.
Men du har ikke ret til at plage os andre. Vi har nok at se til.
Den dag, dine forældre døde i branden, forsvandt min mor fra byen.
- Er det ikke et sært sammentræf? - Nej, det er bare et sammentræf.
Din mor forsvandt om morgenen, og det var ikke første gang.
Din bedstemor måtte opfostre dig, fordi din mor aldrig var hjemme.
Min mor gik om morgenen, men det var for at møde din far i hytten.
- Det passer ikke. Ingen så hende. - Det er da klart.
Det sørgede hun for.
Raimunda, min mor havde en affære med din far.
Hvad siger du?
Det havde min mor aldrig tilladt.
Derfor flyttede hun hen til din moster.
Min mor passede moster Paula, men forlod ikke min far. Hun kom og gik.
Du var der ikke, og du havde næsten ikke haft kontakt med din mor i årevis.
Hun sagde ofte, du behandlede hende som skidt.
Jeg hørte mange ting.
En dag overhørte jeg et skænderi mellem din mor og min.
Din mor sagde, hun måtte få din far. Hun ville ikke have ham.
Og din far var sat i verden for at gøre de kvinder, der elskede ham, fortræd.
Hvad prøver du at bevise, Agustina?
At der er en forbindelse mellem dine forældres død og min mors forsvinden.
Hvorfor siger du det ikke til politiet?
De stiller så mange spørgsmål, og vi bør vaske vores snavsetøj hjemme.
Derfor vil jeg nødig i tv, selvom min søster insisterer.
Vi to må finde ud af det sammen.
Agustina, jeg skal passe mit arbejde.
Tænk over det. Hvordan går det med Paco?
Hvad? Helt fint.
- Skal moster ikke vide, vi kommer? - Hun går aldrig ud.
- Vi burde sige det. - Hvorfor?
Det er uhøfligt bare at troppe op, selvom hun er din søster.
- Hvad er der med dig og Sole? - Det handler om manerer, mor.
- Du og din moster kan rende mig. - Hvor er du vulgær!
- Hvad er det, Raimunda? - Mad til os alle tre.
- Hvorfor, Raimunda? - Hvorfor råber du? Er du døv?
- Ja, jeg er døv! - Stokdøv.
Du skal klippe mig.
Hvorfor ringede du ikke først? Jeg har en kunde.
Jeg har god tid. Og vi må tale sammen.
- Om hvad? - Moster Paulas hus.
- Må jeg se tv? - Ja, værsgo.
Vi skal have ordnet papirerne.
Mormor!
- Jeg er her. - Stille. Min mor er her.
Det hørte jeg.
Hvor er russeren?
- Hvem er det? - Hun hjælper mig.
Jeg fortalte hende, min søn er blevet smidt ud igen.
Han skar præstens dæk op. Hun gik midt i min snak og midt i hårvasken.
- Hun må være gået ud. - Hun har haft fart på.
Nu skal jeg. Hun lider af klaustrofobi, og nogle gange må hun bare ud.
- Sikken hjælp. Betaler du hende? - Nej, jeg samlede hende op.
Hun får kost og logi, og hun fik mors tøj.
- Du skal ikke samle ukendte op. - Folk udnytter hende.
Russeren lever som en dronning her.
- Hvordan gik det med Paco? - Ikke godt. Han kom efter sit tøj.
Jeg tror, han har en ny, men jeg er ligeglad.
- Hvorfor fortalte du ikke om russeren? - Jeg må have glemt det.
Det er Agustina.
hvor du end er
- Dav, Agustina. - Dav.
Vi ved fra din søster, at jeres mor var alene med jer.
Ja. Min mor var hippie.
Agustina.
- Hun giftede sig aldrig. - Hun dyrkede den fri kærlighed.
Jeres mor havde en veninde, der døde den dag, hun forsvandt.
- Hvordan døde hun? - I en brand.
Landsbyen oplever tit brand på grund af østenvinden.
Agustinas landsby er den yndige Alcanfor de las Infantas.
Den har det højeste antal sindssyge per indbygger.
Tror du, din mor var sindsforvirret?
Nej, nej.
Min mor var jo hippie, så hvis hun ikke havde det godt, rejste hun.
Og en dag vendte hun ikke tilbage.
Ja, det er knap fire år siden.
Vi er interesserede i veninden, der døde -
- da din mor forsvandt. Fortæl om det.
- Om hvad? - Den dame, der døde i branden.
- Rygtet... - Jeg tror ikke på rygter.
Jeg vil bede dig gentage det, du fortalte redaktøren.
Om den dame og hendes mand, der har med din mors forsvinden at gøre.
Det...
...vil jeg ikke tale om.
- Du kom for at snakke om dem. - Ja, men jeg har skiftet mening.
HUN KAN IKKE TRO SIN SØSTER
Du virker nervøs.
Agustina er også kommet for at fortælle os -
- at hun har en dødelig sygdom. Ikke sandt? Agustina har kræft.
Du har kræft, Agustina. Men du er blandt venner.
Giv Agustina en hånd.
Agustina har et ønske. At komme på en klinik i Houston.
Men hvis du vil til Houston, må du sige alt.
Du indgik en aftale med kanalen.
- Agustina kom hen i restauranten. - Jaså?
Hun tror, mor viser sig for os, og vi skal spørge hende om hendes mor.
Hun siger, hendes mor havde en affære med far, da hun forsvandt.
Ved du noget om det?
Nej ...
Mor fortalte mig det, efter ...
- Efter hvad? - Efter at hun opdagede det.
Sole, se på mig.
Er der andet, jeg burde vide?
Masser.
Men hvis jeg siger det, bliver du irriteret, eller også tror du mig ikke.
Jeg lover, jeg tror dig og ikke bliver sur.
Mor har vist sig konstant.
- For hvem? - Sæt dig.
Hun var hos moster, til hun døde.
Det var hende, der kaldte på Agustina og åbnede døren.
Det var hende, der lagde penge til brød ...
- Gjorde du alt det, mormor? - Ja.
Har Agustina fortalt det?
Du tror mig ikke.
Sole, Agustina er skør.
Sidst vi så moster, sagde du selv, det var utroligt -
- at hun kunne leve sådan, forstyrret og halvblind.
- Husker du ikke det? - Jo, men hvad mener du?
At moster ikke var alene.
Hvem, tror du, bagte kagerne og lagde dem i Tupperware-bøtter?
Hvem tog dukkerne og mosters værdigenstande før naboerne?
Forstår du det nu?
- Har du set hende? - Ja.
Er hun russeren?
Ja.
Hvor er hun?
Derinde.
Mor! Hvad laver du dernede?
Var du ikke død?
Jeg kom for at bede dig tilgive mig.
Jeg vidste intet, og jeg kunne aldrig have forestillet mig det.
Kom, Paula.
Min lille pige! Min lille pige.
Nu er det værste ovre. Hun har set mig, og hun afviste mig ikke, vel?
Nej.
Kom du for at bede hende om tilgivelse?
Og for at være sammen med dig.
Forklarer du mig det en dag?
Ja. Og så håber jeg, du vil forstå mig, og at du også tilgiver mig.
Mor ...
- Jeg må snakke med hende. - Skal vi så ikke gå tilbage?
- Nu? - Selvfølgelig.
- Jeg hat tit drømt om det her. - Det har jeg også.
Hvor skal jeg begynde?
Du er ikke et spøgelse, vel? Du er ikke død.
- Nej, min skat. - Sikken lettelse.
Ellers var jeg kommet for at bede dig om tilgivelse -
- fordi jeg ikke så, hvad der foregik.
Jeg var blind. Jeg opdagede det den dag med ildebranden.
- Er det rigtigt, du havde forladt far? - Ja. Jeg var træt af hans utroskab.
Om eftermiddagen, inden branden, ringede du og talte med moster.
Du spurgte aldrig til mig.
Jeg sagde til moster, du var hjerteløs.
Jeg blev ved at harcelere over dig -
- og moster forsvarede dig -
- og fortalte mig det hele.
At din far havde misbrugt dig, og at du var blevet gravid -
- og at Paula er din datter -
- og din søster.
Jeg kunne ikke tro det.
Hvordan kunne noget så uhyrligt ske for øjnene af mig, uden at jeg så det?
Og så forstod jeg det hele.
Jeg forstod din tavshed og din kulde.
Jeg forstod, at din far tog til Venezuela -
- fordi han ikke kunne leve med skammen.
Jeg forstod, hvorfor du, da du var blevet gift med Paco -
- flyttede til Madrid og ikke ville have noget med os at gøre.
Jeg hadede dig, fordi du ikke opdagede det.
Det var du i din gode ret til.
Da jeg fandt ud af det, blev jeg som en vanvittig.
Jeg tog i raseri ud til hytten.
Han lå og sov sammen med Agustinas mor. De var helt udmattede.
De så mig ikke. Jeg satte ild til hytten.
Det blæste, og i løbet af ingen tid havde flammerne fortæret det hele.
De nåede ikke at vågne.
Er asken i din grav asken af Agustinas mor?
Ja.
Bagefter flakkede jeg forvildet rundt et stykke tid -
- og gemte mig som et dyr.
Jeg ville melde mig, men først tog jeg hjem til moster Paula.
Hun havde det meget dårligt.
Da hun så mig, blev hun ikke spor forbavset.
Jeg kom fra fortiden, og der levede hun.
Hun modtog mig, som om jeg lige var gået.
Sorgen havde taget resten af hendes forstand.
Jeg kunne ikke forlade hende -
- så jeg blev og passede hende, til hun døde.
I landsbyen tror de, du er et spøgelse.
Det er det gode ved overtro.
Det var lettere for mig at gå med på idéen end at fortælle sandheden.
Jeg troede, man ville anholde mig.
Jeg forestillede mig ikke, at man ikke ville efterforske sagen og straffe mig.
Men i al denne tid -
- har jeg levet i en sand skærsild.
Meget rammende.
Det er for tidligt at tage til landsbyen.
Skal vi ikke køre ned til floden? Jeg har ikke set den længe.
- Den er tørret ud. - Hvor ved du det fra?
Der er tørke i hele Spanien, Sole. Følger du ikke med?
Vi kom her tit med madkurv. Husker du det?
Ja.
- Der var mere vand dengang. - Det sagde jeg jo.
- Skal vi spise lidt? - Ikke mig.
- Jeg tager en kage. - Det gør jeg også.
- Det var din fars yndlingssted. - Pacos?
Ja.
Det var det eneste, han savnede. Floden.
Det er godt, han ligger her.
Der er fri bane.
Hvis Paula var i live og kunne se os nu -
- alle sammen samlet, ville hun fryde sig.
- Har du altid haft så store bryster? - Ja, siden jeg var helt ung.
Jeg huskede dem mindre.
- Har du fået gjort noget ved dem? - Nej. Sikke noget at sige, mor.
- Mormor, brugte du kondicyklen? - Ja, en halv time om dagen.
- Det er sundt. - Hvad sagde moster Paula?
Hun skraldgrinede.
Vi ses.
- Det er moster Paula. - Sole, hold nu op.
Jeg ser, hvem det er. Gem mors tallerken og bestik.
- Hvem er det? - Agustina.
- Vi spiser. Vi er lige kommet. - Undskyld, jeg forstyrrer.
Kom ind.
Tak.
Godaften.
- Sid ned. - Tak.
Jeg ville sige undskyld for det i tv.
Det skulle du ikke have gjort.
Nej. Det er ingen undskyldning, men de ville sende mig til Houston.
De kan åbenbart kurere alt. Men jeg kunne ikke.
Jeg vil hellere dø hjemme alene og kunne se jer i øjnene.
- Mor, jeg går i seng, ikke? - Jo, gå du bare.
- Vil du have mad? - Nej tak.
Jeg hører, I vil sælge huset.
Det ville vi, men nu vi er her ... Her er så mange minder.
Jeg går.
Bliv dog lidt.
Jeg skal have en sprøjte hos sygeplejersken.
De sagde, jeg skulle lære at tage dem selv. Men jeg kan ikke.
Det er en skændsel, din søster ikke er hos dig.
Nævn hende ikke.
Da jeg ikke sagde det rigtige i tv, taler hun ikke til mig.
Hun er vred på mig. Men jeg er mest vred.
- Med god grund. - Jeg misunder jer.
I er så tæt knyttede til hinanden.
Irene!
- Jeg har længtes efter at se dig. - Her er jeg.
Jeg hørte, du var syg, og jeg kan forestille mig, du er ensom.
Meget.
- Hvis bare Paula var her ... - Nu tager jeg mig af dig.
Du glemte at låse. Jeg gjorde det. Har du været hos sygeplejersken?
Nej, jeg er så træt. I morgen.
I morgen vil du have mange smerter. Har du medicinen og sprøjterne?
- Ja, jeg købte det hele i Madrid. - Godt. Jeg giver dig sprøjten.
Jeg blev født i denne seng.
Her sov min mor.
Og her vågede vi over din søster Paula.
Det ved jeg, og jeg er dig meget taknemmelig.
Vi må tale sammen, Irene.
Om hvad som helst. Men sig ikke til nogen, jeg er vendt tilbage.
Nej, bare rolig.
Tak, fordi du ikke fortalte om mig i tv.
Det er vores egen sag.
Ja. Det kommer ikke andre ved.
Hej, min smukke skat. Giv far et kys, Maddalena.
Har jeg fortalt dig historien om Pinocchio?
Det løgnagtige barn, hvis næse voksede, når han løj.
Han løj for sin far, marionetdukkemageren.
Mor, det er mig. Luk op.
Kom ind.
Jeg savnede dig. Bliver du her?
Ja, indtil det sidste. Agustina er meget syg.
Efter det, jeg gjorde ved hendes mor, vil jeg passe hende, til hun dør.
Mor, der er så meget, du skal vide. Jeg har ikke fortalt dig om Paco.
Jeg vil høre det hele, men gå nu.
Vi ses hver dag. Vi klarer det sammen.
Ja.
Jeg har sådan brug for dig, mor.
Hvordan kunne jeg leve alle de år uden dig?
Sig ikke det, Raimunda. Så begynder jeg at græde.
Og spøgelser græder ikke.
Fixed by: bullit